Nemzeti Távközlési Gerinchálózat – akkor most már kész vagyunk? 
Bancsics Ferenc, Belügyminisztérium politikai főtanácsadó

2011-ben amikor a Nemzeti Hálózatfejlesztési Projekt keretében elindult az NTG kialakítása, elsődleges cél egy a közigazgatás és a közintézmények számára a kor követelményeinek megfelelő, az alkalmazások számára minőségben és kapacitásban jól használható, állami szereplők által menedzselt, az állam tulajdonában meglévő eszközöket kihasználó hálózat kialakítása volt, némi megtakarításokat is elérve a működési költségekben. 
A konstrukció és működési modell jól vizsgázott, ez lemérhető a járások kiszolgálása, a kormányablakok, vagy éppen a tanfelügyelőségek hálózatának kiépítése kapcsán, vagy éppen a választási informatikai rendszer hálózati kapcsolatainak kiszolgálásán. Mára eljutottunk oda, hogy az NTG-t a kormányzati és közigazgatási szereplők már meglévő adottságnak tekintik, holott van még tennivaló. Egyrészről a hálózat ugyan kellő rugalmassággal tudja megoldani a kormányzati szerkezet és az intézményi átalakulások, költözések miatt fellépő igények kielégítését, ám a hálózatban lévő egyéb szinergiák kihasználása még nem teljes, a felhasználói igények változásával újabb megoldásokkal kell bővíteni a jelenlegi hálózati eszköztárat. 
Aktuális kérdés, hogy vannak-e szinergiák a Digitális Nemzet Fejlesztési Program és az NTG között? 
Milyen hatásai lehetnek az újonnan értékesített frekvenciáknak, vagy éppen a 450 MHz-es hálózat kiépülésének? 
A mai világban az infokommunikációs fejlesztések egymásra hatása a rendszerek együttműködése miatt egyértelmű. A célunk az, hogy az egymásra hatások erősítsék, és ne gátolják a fejlesztési célok elérését, és építsünk az elért eredményekre. Legyenek azok akár a piaci szereplők, akár a kormányzati szféra eredményei.