A HCM megállapodás továbbfejlesztési lehetőségei a földi mozgószolgálat nemzetközi frekvenciakoordinációjában
Unger Tamás, Széchenyi István Egyetem

Előadásommal betekintést kívánok nyújtani a földi mozgószolgálat frekvenciakijelöléseinek nemzetközi frekvenciakoordinációs eljárásába, érintve az adminisztrációs kérdéseket és aktuális problémákat, részletezve az egyeztetések alapjául szolgáló, a koordinálandó kijelölések által létrehozott térerősségszintek kiszámítása során alkalmazott algoritmust. Bemutatom a hazánk által aláírt, a nemzetközi frekvenciaegyeztetés menetét meghatározó HCM megállapodásban definiált, a zavaró térerősség értékét befolyásoló paramétereket, származtatásuk módját a terepviszonyokból.
Felvázolom az ITU-R P. 1456 ajánlás terjedési görbéinek alkalmazását a gyakorlatban, a szükséges interpolációs eljárás menetét. A bemutatott algoritmusok alkalmazásával az eljárás bővíthetőségének céljából ismertetem a térerősségszámítási módszer implementálásának módját a magyar igazgatás által használt szimulációs szoftvertől függetlenül, Matlab környezetben. Bemutatom a fiktív, demonstratív szimulációs környezet megteremtéséhez szükséges topográfia generálásának módját, felhasználását sík- és térgeometriai eszközök segítéségével.
Az így megvalósított szimulációs környezet segítségével fiktív és valós topográfiai adatbázis használatával felvázolom a földi mozgószolgálat mobil állomásai által létrehozott térerősségviszonyok pontosabb, a HCM megállapodás keretinél szélesebb lehetőségeket magában foglaló módszerét, és ezt konkrét, illusztratív példákkal szemléltetem. A klasszikus szimulációs algoritmust kiegészítem a mobil állomások működési területének statisztikai, valószínűségszámítási eszközkészlettel történő leírásával, valamint az ehhez kapcsolódó függvények szerinti térerősségszint-súlyozással, így nyitva lehetőséget egy pontosabb, a jelenleginél rugalmasabb, és spektrumgazdálkodási értelemben több lehetőséget magában foglaló módszer alkalmazása előtt.
A bemutatásra kerülő módszer legfontosabb jellemzője, hogy a koordinálandó szimplex vagy duplex hálózatok mobil állomásai által egy adott pontban, vagy egy vizsgált határvonalon létrehozott térerősségviszonyait nem a működési terület egyetlen kritikus pontjából, hanem a teljes, a jelenleg alkalmazott közelítésnél pontosabban meghatározott terület területéről határozza meg, pont-pont számítási eljárások szuperpozíciójának alkalmazásával.  Így egyrészt pontosabban leírható a mobil állomás működési területe, másrészt pontosabb kép kapható a kijelölés által létrehozott térerősségviszonyokról, így nyitva meg a lehetőséget a tartózkodási valószínűség szerinti súlyozásra, amely lehetővé teszi a bonyolultabb, koordinációs szempontból vitás kérdések megoldását, rugalmasabb kezelését. A módszer működésének módját, előnyeit és esetleges hátrányait fiktív, szemléletes példák segítségével részletezem.